Haku
Viimeisimmät aiheet
Eniten katsotut aiheet
Niilo Tuomenoksa: Armo on Kristus minun puolestani ja Kristus minussa
2 posters
Sivu 1 / 1
Niilo Tuomenoksa: Armo on Kristus minun puolestani ja Kristus minussa
Armo riittä lehti http://www.evank.org/pdf/AR_2011-1.pdf
Armo on Kristus minun puolestani ja Kristus minussa
”Minä en tee tyhjäksi Jumalan armoa; jos näet vanhurskaus saadaan lakia
noudattamalla, silloin Kristus on kuollut turhaan” (Gal. 2:21).
Lakihurskauden pohjakerroksessa asuu peto. Lakihurskas tunnetaan siitä, että hän on lakkaamatta lähimmäisensä kurkussa, tekemässä parannusta toisten synneistä ja valtaamassa itselleen etummaisia paikkoja. Galatalaiskirje on osoitettu eksytetyille, lammastarhalle, jonka keskuudessa on mekastanut korkeaa hengellisyyttä näyttelevä raateleva koiralauma. Lakihurskaus mitätöi armon. Armo ei suostu olemaan tyly. Se tulee juhtansa selästä sitä nopeammin alas, mitä suurempi vahinko jonkun kristillisyydessä on tapahtunut. Siitä puuttuu kiihkomieliseen oikeaoppisuuteen kuuluva raakuus. Se asioi rakkauden voimin silloinkin, kun sen kasvoille syljetään.
Jumala ei jätä ketään tuuliajolle. Hän näkee vaivaa armosta langenneittenkin pelastamiseksi. Paavali koki, ettei ketään ole niin vaikea valaista kuin lain alla elävää kristittyä. Hän selittää ja todistelee. Hänellä on joka hetki pelko siitä, hän menee opissa tai vaelluksessa Kristuksen ohitse. Tuo vaara onkin olemassa. Syntien synti on tehdä Jumalan armo mitättömäksi. Silloin turhennetaan Kristuksen kärsimys ja kuolema. Lain tiellä joudutaan toivottomuuteen.
Paavali ei tee Jumalan armoa turhaksi. Jumalan armosta minä olen se, mikä minä olen, eikä hänen armonsa ollut minun kohdallani turha, hän kirjoittaa. Armo on Kristus minun puolestani ja minussa. Sen hallitessa ei jää tilaa lihan pyrkimyksille tulla pyhäksi. Armo nujertaa ylpeyden, joka väsymättömästi pyrkii minussa esiin. Armo on minulle enemmän kuin elämä.
Kyselemme ehkä, kuuluuko tämä armo kuitenkaan meille, kuuluuko se minulle. Erehdyksemme, lankeemuksemme, heikkoutemme ja syntisyytemme nousevat vuorina eteemme, kun ajattelemme heittäytymistä Jumalan armon turvaan. Emme rohkene tulla huikaisevaan valoon. Ovi armoon on auki suurimmallekin syntiselle. Saamme anteeksi armosta, emme ansiosta. Pakkala sanoo, että puhekin omasta mahdollisuudestamme on ymmärtämättömyyttä, jopa röyhkeyttä.
Päästyämme armon suojaan olemme todella turvassa. Jumalan armo Kristuksessa Jeesuksessa, hänen sydänveressään, haihduttaa syntivelkamme olemattomiin. Se on armoa ja rakkautta, joka ei muistele kärsimäänsä pahaa. Se on rakkautta ja armoa, joka peittää syntien paljouden. Armon tähden eilisestään vapautettu sielu nousee kuin lintu taivaalle.
Niilo Tuomenoksa (1893–1976)
Sana-lehdessä 1950-luvulla.
Armo on Kristus minun puolestani ja Kristus minussa
”Minä en tee tyhjäksi Jumalan armoa; jos näet vanhurskaus saadaan lakia
noudattamalla, silloin Kristus on kuollut turhaan” (Gal. 2:21).
Lakihurskauden pohjakerroksessa asuu peto. Lakihurskas tunnetaan siitä, että hän on lakkaamatta lähimmäisensä kurkussa, tekemässä parannusta toisten synneistä ja valtaamassa itselleen etummaisia paikkoja. Galatalaiskirje on osoitettu eksytetyille, lammastarhalle, jonka keskuudessa on mekastanut korkeaa hengellisyyttä näyttelevä raateleva koiralauma. Lakihurskaus mitätöi armon. Armo ei suostu olemaan tyly. Se tulee juhtansa selästä sitä nopeammin alas, mitä suurempi vahinko jonkun kristillisyydessä on tapahtunut. Siitä puuttuu kiihkomieliseen oikeaoppisuuteen kuuluva raakuus. Se asioi rakkauden voimin silloinkin, kun sen kasvoille syljetään.
Jumala ei jätä ketään tuuliajolle. Hän näkee vaivaa armosta langenneittenkin pelastamiseksi. Paavali koki, ettei ketään ole niin vaikea valaista kuin lain alla elävää kristittyä. Hän selittää ja todistelee. Hänellä on joka hetki pelko siitä, hän menee opissa tai vaelluksessa Kristuksen ohitse. Tuo vaara onkin olemassa. Syntien synti on tehdä Jumalan armo mitättömäksi. Silloin turhennetaan Kristuksen kärsimys ja kuolema. Lain tiellä joudutaan toivottomuuteen.
Paavali ei tee Jumalan armoa turhaksi. Jumalan armosta minä olen se, mikä minä olen, eikä hänen armonsa ollut minun kohdallani turha, hän kirjoittaa. Armo on Kristus minun puolestani ja minussa. Sen hallitessa ei jää tilaa lihan pyrkimyksille tulla pyhäksi. Armo nujertaa ylpeyden, joka väsymättömästi pyrkii minussa esiin. Armo on minulle enemmän kuin elämä.
Kyselemme ehkä, kuuluuko tämä armo kuitenkaan meille, kuuluuko se minulle. Erehdyksemme, lankeemuksemme, heikkoutemme ja syntisyytemme nousevat vuorina eteemme, kun ajattelemme heittäytymistä Jumalan armon turvaan. Emme rohkene tulla huikaisevaan valoon. Ovi armoon on auki suurimmallekin syntiselle. Saamme anteeksi armosta, emme ansiosta. Pakkala sanoo, että puhekin omasta mahdollisuudestamme on ymmärtämättömyyttä, jopa röyhkeyttä.
Päästyämme armon suojaan olemme todella turvassa. Jumalan armo Kristuksessa Jeesuksessa, hänen sydänveressään, haihduttaa syntivelkamme olemattomiin. Se on armoa ja rakkautta, joka ei muistele kärsimäänsä pahaa. Se on rakkautta ja armoa, joka peittää syntien paljouden. Armon tähden eilisestään vapautettu sielu nousee kuin lintu taivaalle.
Niilo Tuomenoksa (1893–1976)
Sana-lehdessä 1950-luvulla.
Vierailija- Vierailija
Vs: Niilo Tuomenoksa: Armo on Kristus minun puolestani ja Kristus minussa
arkikalusto kirjoitti:Armo riittä lehti http://www.evank.org/pdf/AR_2011-1.pdf
Armo on Kristus minun puolestani ja Kristus minussa
”Minä en tee tyhjäksi Jumalan armoa; jos näet vanhurskaus saadaan lakia
noudattamalla, silloin Kristus on kuollut turhaan” (Gal. 2:21).
Lakihurskauden pohjakerroksessa asuu peto. Lakihurskas tunnetaan siitä, että hän on lakkaamatta lähimmäisensä kurkussa, tekemässä parannusta toisten synneistä ja valtaamassa itselleen etummaisia paikkoja. Galatalaiskirje on osoitettu eksytetyille, lammastarhalle, jonka keskuudessa on mekastanut korkeaa hengellisyyttä näyttelevä raateleva koiralauma. Lakihurskaus mitätöi armon. Armo ei suostu olemaan tyly. Se tulee juhtansa selästä sitä nopeammin alas, mitä suurempi vahinko jonkun kristillisyydessä on tapahtunut. Siitä puuttuu kiihkomieliseen oikeaoppisuuteen kuuluva raakuus. Se asioi rakkauden voimin silloinkin, kun sen kasvoille syljetään.
Jumala ei jätä ketään tuuliajolle. Hän näkee vaivaa armosta langenneittenkin pelastamiseksi. Paavali koki, ettei ketään ole niin vaikea valaista kuin lain alla elävää kristittyä. Hän selittää ja todistelee. Hänellä on joka hetki pelko siitä, hän menee opissa tai vaelluksessa Kristuksen ohitse. Tuo vaara onkin olemassa. Syntien synti on tehdä Jumalan armo mitättömäksi. Silloin turhennetaan Kristuksen kärsimys ja kuolema. Lain tiellä joudutaan toivottomuuteen.
Paavali ei tee Jumalan armoa turhaksi. Jumalan armosta minä olen se, mikä minä olen, eikä hänen armonsa ollut minun kohdallani turha, hän kirjoittaa. Armo on Kristus minun puolestani ja minussa. Sen hallitessa ei jää tilaa lihan pyrkimyksille tulla pyhäksi. Armo nujertaa ylpeyden, joka väsymättömästi pyrkii minussa esiin. Armo on minulle enemmän kuin elämä.
Kyselemme ehkä, kuuluuko tämä armo kuitenkaan meille, kuuluuko se minulle. Erehdyksemme, lankeemuksemme, heikkoutemme ja syntisyytemme nousevat vuorina eteemme, kun ajattelemme heittäytymistä Jumalan armon turvaan. Emme rohkene tulla huikaisevaan valoon. Ovi armoon on auki suurimmallekin syntiselle. Saamme anteeksi armosta, emme ansiosta. Pakkala sanoo, että puhekin omasta mahdollisuudestamme on ymmärtämättömyyttä, jopa röyhkeyttä.
Päästyämme armon suojaan olemme todella turvassa. Jumalan armo Kristuksessa Jeesuksessa, hänen sydänveressään, haihduttaa syntivelkamme olemattomiin. Se on armoa ja rakkautta, joka ei muistele kärsimäänsä pahaa. Se on rakkautta ja armoa, joka peittää syntien paljouden. Armon tähden eilisestään vapautettu sielu nousee kuin lintu taivaalle.
Niilo Tuomenoksa (1893–1976)
Sana-lehdessä 1950-luvulla.
Hellevi- Viestien lukumäärä : 2244
Join date : 13.11.2017
Vs: Niilo Tuomenoksa: Armo on Kristus minun puolestani ja Kristus minussa
Alleviivaukset ja sanavahvennukset tein minä.
Hellevi- Viestien lukumäärä : 2244
Join date : 13.11.2017
Vs: Niilo Tuomenoksa: Armo on Kristus minun puolestani ja Kristus minussa
Lakihurskauden pohjakerroksessa asuu peto.
Lakihurskas tunnetaan siitä,
että hän on lakkaamatta lähimmäisensä kurkussa,
tekemässä parannusta toisten synneistä
ja valtaamassa itselleen etummaisia paikkoja.
Galatalaiskirje on osoitettu eksytetyille,
lammastarhalle,
jonka keskuudessa on mekastanut
korkeaa hengellisyyttä
näyttelevä raateleva koiralauma.
Lakihurskaus mitätöi armon.
Armo ei suostu olemaan tyly.
Se tulee juhtansa selästä
sitä nopeammin alas,
mitä suurempi vahinko
jonkun kristillisyydessä
on tapahtunut.
Siitä puuttuu kiihkomieliseen
oikeaoppisuuteen kuuluva raakuus.
Se asioi rakkauden voimin silloinkin,
kun sen kasvoille syljetään.
AAMEN!
Hellevi- Viestien lukumäärä : 2244
Join date : 13.11.2017
Stiina and Reikäpää like this post
Vs: Niilo Tuomenoksa: Armo on Kristus minun puolestani ja Kristus minussa
Muistanpa kerran kun olin kovassa ahdistuksessa ja kamppailin itseeni pettyen ja suorittaen ja yrittäen ymmärtää pinnistää ja ponnistaa mennen herätyskristillisyyden mukana alamittaisena tehden totta uskosta
Jumala lähetti minut paikkaan missä Jouko Nieminen puhui riittääkö Jeesus Kristus yksin ja täytyy sanoa että olin ällikällä lyöty että miten voi tulla puhe niin kohti rikkoen kaiken luulon itsestäni ja tehden turhaksi ponnistelujani
mutta tämä puhe vieläkin on sellainen josta saan ammentaa ymmärrystä ja joka palauttaa aina maan tasalle ja samalla sain myöskin ymmärrystä siitä että tälläinen puhe kilvoitus keskeisissä liikkeissä keskeytettäisiin varmasti heti alkuunsa
Jumala lähetti minut paikkaan missä Jouko Nieminen puhui riittääkö Jeesus Kristus yksin ja täytyy sanoa että olin ällikällä lyöty että miten voi tulla puhe niin kohti rikkoen kaiken luulon itsestäni ja tehden turhaksi ponnistelujani
![:grin: 😁](https://cdn.jsdelivr.net/emojione/assets/png/1f601.png?v=2.2.7)
Reikäpää- Viestien lukumäärä : 25
Join date : 25.01.2023
Admin and Stiina like this post
Vs: Niilo Tuomenoksa: Armo on Kristus minun puolestani ja Kristus minussa
Kuitenkin tiedostaen jotenkin "hämärästi" että evankeliumi pitää tälläsiä asioita sisällään ja näin ollen puhe oli enemmän kuin siunaava ja vapauttava
Tänäkin päivänä ihmetyttää miten voi minunkin laiseni täydellinen epäonnistuja vielä niin helposti mennä mukaan lakihenkisyyteen ja suoritus keskeisyyteen , tämä on sitä viheliäisyyttä
Sillä osa minusta haluaa elää rapakossa ja osa minusta vaatii elämään suorittamalla tehden totta uskosta ja se kolmas osa huutaa tämän kaiken keskellä armoa ja armoa yhä syvempää armon ymmärrystä ja kaipuuta
Tänäkin päivänä ihmetyttää miten voi minunkin laiseni täydellinen epäonnistuja vielä niin helposti mennä mukaan lakihenkisyyteen ja suoritus keskeisyyteen , tämä on sitä viheliäisyyttä
Sillä osa minusta haluaa elää rapakossa ja osa minusta vaatii elämään suorittamalla tehden totta uskosta ja se kolmas osa huutaa tämän kaiken keskellä armoa ja armoa yhä syvempää armon ymmärrystä ja kaipuuta
Reikäpää- Viestien lukumäärä : 25
Join date : 25.01.2023
Admin and Stiina like this post
Vs: Niilo Tuomenoksa: Armo on Kristus minun puolestani ja Kristus minussa
Reikäpää kirjoitti:
Ihmettelin uskoontuloni jälkeisenä aikana sitä, kun toiset kertoilivat anteeksisaaneista synneistään, niin kuin olisivat jo synnittömiä kokonaan.
Pikkuhiljaa aloin tajuamaan omaa syntisyyttäni, ja Jeesuksen Täytettyä työtä. Jos olisin nähnyt kaiken sen mitä tänään näen itsestäni, ja sen farisealaisen "hyvin pyyhkii hymyn", en olisi sitä karmivaa totuutta pystynyt sulattamaan, että Armahdettuna syntisenäkään, en koskaan muutu paremmaksi, vaan olen se pitalitautinen=syntinen, niin kauan kun elän.
Pelkojen ja ahdistusteni kanssa olen saanut elää, ja elän, enkä voinut käsittää, miksi Jeesus ei ota niitä pois, vaikka olen uskossa ja Häntä avukseni huudan. Hitaasti hiljaa tuli ymmärrystä, Jeesushan on niissäkin minun kanssani, kulkee kanssani niitten läpi.
Vaatimususkovaisuus tekee Armon tyhjäksi, sillä ei syntinen voi itseään parannella, koska silloin olisi Jeesuksen Armo kohdallamme turhaa. Tarvitsemme todellakin " tämän kaiken keskellä armoa ja armoa yhä syvempää armon ymmärrystä ja kaipuuta"!
---Sillä osa minusta haluaa elää rapakossa ja osa minusta vaatii elämään suorittamalla tehden totta uskosta ja se kolmas osa huutaa tämän kaiken keskellä armoa ja armoa yhä syvempää armon ymmärrystä ja kaipuuta
Ihmettelin uskoontuloni jälkeisenä aikana sitä, kun toiset kertoilivat anteeksisaaneista synneistään, niin kuin olisivat jo synnittömiä kokonaan.
Pikkuhiljaa aloin tajuamaan omaa syntisyyttäni, ja Jeesuksen Täytettyä työtä. Jos olisin nähnyt kaiken sen mitä tänään näen itsestäni, ja sen farisealaisen "hyvin pyyhkii hymyn", en olisi sitä karmivaa totuutta pystynyt sulattamaan, että Armahdettuna syntisenäkään, en koskaan muutu paremmaksi, vaan olen se pitalitautinen=syntinen, niin kauan kun elän.
Pelkojen ja ahdistusteni kanssa olen saanut elää, ja elän, enkä voinut käsittää, miksi Jeesus ei ota niitä pois, vaikka olen uskossa ja Häntä avukseni huudan. Hitaasti hiljaa tuli ymmärrystä, Jeesushan on niissäkin minun kanssani, kulkee kanssani niitten läpi.
Vaatimususkovaisuus tekee Armon tyhjäksi, sillä ei syntinen voi itseään parannella, koska silloin olisi Jeesuksen Armo kohdallamme turhaa. Tarvitsemme todellakin " tämän kaiken keskellä armoa ja armoa yhä syvempää armon ymmärrystä ja kaipuuta"!
Vierailija- Vierailija
Vs: Niilo Tuomenoksa: Armo on Kristus minun puolestani ja Kristus minussa
Vielä Raamatun Sanaa vahvistukseksi:
Jesaja:
9:1 Kansa, joka pimeydessä vaeltaa,
näkee suuren valkeuden; jotka asuvat
kuoleman varjon maassa, niille loistaa valkeus.
9:2 Sinä lisäät kansan, annat sille suuren ilon;
he iloitsevat sinun edessäsi, niinkuin elonaikana
iloitaan, niinkuin saaliinjaossa riemuitaan.
9:3 Sillä heidän kuormansa ikeen,
heidän olkainsa vitsan ja heidän
käskijänsä sauvan sinä särjet
niinkuin Midianin päivänä;
9:4 ja kaikki taistelun pauhussa
tallatut sotakengät ja verellä tahratut
vaipat poltetaan ja tulella kulutetaan.
9:5 Sillä lapsi on meille syntynyt,
poika on meille annettu, jonka hartioilla
on herraus, ja hänen nimensä on:
Ihmeellinen neuvonantaja, Väkevä Jumala,
Suuri Aamen!
Jesaja:
9:1 Kansa, joka pimeydessä vaeltaa,
näkee suuren valkeuden; jotka asuvat
kuoleman varjon maassa, niille loistaa valkeus.
9:2 Sinä lisäät kansan, annat sille suuren ilon;
he iloitsevat sinun edessäsi, niinkuin elonaikana
iloitaan, niinkuin saaliinjaossa riemuitaan.
9:3 Sillä heidän kuormansa ikeen,
heidän olkainsa vitsan ja heidän
käskijänsä sauvan sinä särjet
niinkuin Midianin päivänä;
9:4 ja kaikki taistelun pauhussa
tallatut sotakengät ja verellä tahratut
vaipat poltetaan ja tulella kulutetaan.
9:5 Sillä lapsi on meille syntynyt,
poika on meille annettu, jonka hartioilla
on herraus, ja hänen nimensä on:
Ihmeellinen neuvonantaja, Väkevä Jumala,
Suuri Aamen!
Vierailija- Vierailija
Vs: Niilo Tuomenoksa: Armo on Kristus minun puolestani ja Kristus minussa
Aamen
Jeesus on syntisten ystävä ja täytyy sanoa että niin olen minäkin, tunnen olevani enemmän kotona siellä missä on rikkinäisyyttä ja vajavaisuutta ja missä elämän tuli on polttanut kilven niin mustaksi ettei sitä kannata edes yrittää kiillottaa
Jeesus on syntisten ystävä ja täytyy sanoa että niin olen minäkin, tunnen olevani enemmän kotona siellä missä on rikkinäisyyttä ja vajavaisuutta ja missä elämän tuli on polttanut kilven niin mustaksi ettei sitä kannata edes yrittää kiillottaa
Reikäpää- Viestien lukumäärä : 25
Join date : 25.01.2023
Stiina and Hellevi like this post
Vs: Niilo Tuomenoksa: Armo on Kristus minun puolestani ja Kristus minussa
kirjoittaja Reikäpää Eilen kello 12:38 pm
Aamen
Jeesus on syntisten ystävä ja täytyy sanoa että niin olen minäkin, tunnen olevani enemmän kotona siellä missä on rikkinäisyyttä ja vajavaisuutta ja missä elämän tuli on polttanut kilven niin mustaksi ettei sitä kannata edes yrittää kiillottaa
Aamen!
Joko olemme syntisten ystäviä Jeesusta seuraten,
tai omahyväisiä käännynnäisiä, muita vaihtoehtoja ei ole.
Jeesus on 100 % Armo ja 100 % Totuus!
Kun saamme kuulla totuuden itsestämme ja näemme parantumattoman
syntisyytemme, Jeesuksen Armossa voimme sen kestää,
ja siihen Armoon syntisinä jäädä.
Kyllä enenevää armon ymmärtämistä on tarvittu ja tarvitaan,
kun vielä vanhan uskovaisen kupolissa, jossa enkelikuoro
laulelee, kellarissa petolauma ulvoo, se on ollut järkyttävä
totuus kestää. Monet kerrat on saanut uskossa olemistaan epäillä,
vaikka tietääkin, että meissä oleva Taivaallinen ja taivaaton,
eivät voi toisiaan sietää.
Apostoli Paavalin sanoja olen miettinyt, kun hän sanoo:
Mutta Jumalan armosta minä olen se, mikä olen,
eikä hänen armonsa minua kohtaan ole ollut turha,
vaan enemmän kuin he kaikki minä olen työtä tehnyt,
en kuitenkaan minä, vaan Jumalan armo, joka on minun kanssani.
Siis en kuitenkaan minä, vaan Jumalan armo, joka on minun kanssani.
Hellevi- Viestien lukumäärä : 2244
Join date : 13.11.2017
Stiina and Reikäpää like this post
Sivu 1 / 1
Oikeudet tällä foorumilla:
Et voi vastata viesteihin tässä foorumissa
|
|
» Ajan varrelta.
» ”He köyttävät kokoon raskaita ja hankalia taakkoja ja sälyttävät ne ihmisten kannettaviksi”
» Kenen pelastusrenkaaseen tartun mielen ja sielun karikoissa?
» PÄÄN TIETOA JA SIELUN RAVINTOA
» Tekopyhän merkki.
» Yrjö J. E. Alanen :: Lutherin luonne
» Mitä kuoleman jälkeen?
» Yhteys poisnukkuneisiin